CASA RUSIA
Traducerea cristiano.ferocci@gmail.com BlackSeaTeam
Ekaterina Orlova. Katya?
Nu am mai auzit numele ăsta.
Numele de fată e Borisovna. Katya Borisovna Orlova.
- Gândeşte-te bine, Barley. - Nu cunosc nici o Katya.
Nu m-am culcat niciodată cu vreo Katya,
nu am cerut niciodată mâna vreuneia, niciodată nu am fost însurat cu vreo Katya.
Cine este? Vreo stricată cu fundul mare?
A venit la expoziţia audio de la Moscova, cu o săptămână în urmă.
- Expoziţia audio? - Casete audio şi cărţile viitorului.
- Tu de ce nu te-ai dus? - Pot să mă duc sau nu, unde vreau eu.
Nu depind de nimeni. Nu văd de ce trebuie să vă spun vouă.
Termină, Barley! Ai închiriat un stand, ai rezervat o cameră şi un zbor...
De ce nu te-ai dus?
Consiliul de administraţie şi unii dintre acţionari sunt familia mea.
Societatea are mari probleme cu bancă, dar asta sper că nu vă interesează.
Ne interesează.
Spune-mi ceva! Cunoşti un anume Niki Landau?
Mă scuzaţi! Îl cunoaşteţi pe dl Bartholomew Scott Blair?
Da, îl cunosc pe Niki. Este un reprezentant anglo-polonez.
Barley? Bineînţeles, îl cunosc pe Barley.
Casa editorială Abercrombie şi Blair, tot timpul este beat.
Un gentleman adevărat. Unul dintre cei mai buni.
Trebuie să vorbesc cu dl Scott Blair. E ceva urgent.
Nu este aici, draga mea.
Nici ieri nu era aici.
Dl Blair nu este aici. Lipseşte nemotivat. Nu e prezent. Îmi pare rău!
Câteodată este insuportabil. Dar de fapt este simpatic.
Am un manuscris important pentru el. Este pentru dl Blair. Numai pentru el.
Am venit aici pentru afacerea mea. Nu lucrez pentru Blair, chiar dacă îmi e simpatic.
Pot să ştiu de ce l-a întrebat pe Niki despre tine?
Nu ştiu. Eu n-o cunosc!
Îl cunoşti pe Niki, dar nu o cunoşti pe Katya?
În sfârşit ai nimerit, bătrâne!
- Ăla este scotch? - Serveşte-te!
Cu permisiunea dumneavoastră, domnilor!
Bine.
Te rog, fii amabil şi ajută-mă!
Un prieten rus a scris un roman important.
Conţine un mesaj foarte important pentru întreaga umanitate.
Ce nobil!
Încă nu este timpul său, prietenul meu nu poate publica romanul...
în Uniunea Sovietică.
Dl Scott Blair s-a angajat că îl va publica. Cu discreţie...
Fii liniştită, cu Abercrombie şi Blair
poţi fi sigură că romanul prietenului tău va fi publicat în mare secret.
Dacă iubeşti pacea, te rog să duci manuscrisul în Anglia, dlui Blair.
- Este un semn de încredere. - Te sfătuiesc să zâmbeşti.
- Scuză-mă? - Zâmbeşte!
Este un schimb cultural anglo-sovietic. Zâmbim şi facem schimburi culturale.
Nu trebuie să părem speriaţi. Este aici, nu-i aşa?
Este ceva foarte periculos. Trebuie să crezi în ce faci.
Zâmbeşte, te rog!
Zâmbim şi ne sărutăm în stilul rusesc.
Perfect!
Am reuşit. Mi-ai adus o donaţie oficială din partea...
Publicaţiei October, în ultima zi a expoziţiei.
Iar eu îţi voi dărui în schimb, sonete de Shakespeare într-o nouă ediţie.
Nu vrei să luăm cina împreună?
Nu cred că este o idee bună.
Mulţumesc!
Nu crezi că este un motiv pentru care un redactor pe nume Katya Orlova
a fost dispusă să-şi rişte pielea pentru a-ţi trimite un manuscris?
Cine a spus că "şi-a riscat pielea"?
Eu am spus!
- Poate este o carte interesantă. - Chiar este.
- Pot să o văd? - Să începem cu scrisoarea.
"Personal. Pentru dl Bartholomew Scott Blair. Urgent."
Vrem să ştim, de ce o femeie pe care n-o cunoşti îţi trimite o scrisoare
care începe cu "Adoratul meu Barley" şi se termină "Cu dragoste, K."
Pentru că este nebună. Nu încape îndoială.
Unde este manuscrisul?
- Nu te priveşte pe tine! - Asta spuneţi voi.
Îmi este adresat mie, editorului.
- E mai mult al meu, decât al vostru. - Calmează-te, te rog!
Este în mâini sigure, Barley.
Manuscrisul are trei volume.
Pentru că n-ai fost găsit la Londra, Niki a avut bunul simţ să ni-l încredinţeze.
Primul volum n-are prea mare valoare, din punct de vedere ştiinţific.
Manifeste pacifiste, sloganuri, poezie, citate...
Este interesant din punct de vedere psihologic, autorul pare că este...
Un adevărat dezechilibrat.
- Dumneavoastră ce credeţi? - Nu e un termen medical, domnule.
Eu aş spune instabil!
- Dar celelalte volume? - Au o mare valoare ştiinţifică.
Scrise de un expert în materie. Nu există nici o îndoială.
Informaţii utile, obiective, polarizare, puncte fierbinţi, traiectorii, telemetrie.
Bineînţeles, aceasta nu înseamnă că descrie o situaţie reală.
Atunci ce naiba intenţiona să descrie?
În câteva cuvinte, potenţialul sovietic de a începe un război nuclear.
Ce legătură are cu toate acestea, beţivul de Barley Blair?
Dacă este de importantă strategică, nu-l putem evalua fără ajutorul americanilor.
În fond este problema lor, nu a noastră.
- Să-l lăsăm pe Scott Blair americanilor. - Încă nu l-am găsit, dle ministru.
NOUA RUSIE
Evrika! Am găsit!
Un cont la banca Lisabona, dragii mei!
- L-am găsit! - Lisabona.
- De ce ai fugit? - Am un apartament aici.
De ce, Lisabona, Barley?
De ce Langley, Bob?
Ai fost cu o femeie acolo?
De ce te interesează dacă am dus o femeie, un bărbat, sau o pipiţă moscovită?
Cum îţi petreci timpul la Lisabona, Barley?
Eu... mai beau câte ceva...!
- Când m-ai întrerupt... - Du-te...
Domnul Blair?
Vreau să vorbesc cu Bartholomew Scott Blair. Dumneavoastră sunteţi?
- Da! - Mă numesc Merrydew. De la ambasadă.
Am primit un mesaj urgent pentru dvs, este ceva confidenţial.
Încerci să-mi spui că a murit cineva, prietene?
Mesajul este la secţia consulară. Eu lucrez la administrativ.
Orice ar fi, poate aştepta până luni.
Ia loc şi bea ceva cu poporul...!
Pentru Dumnezeu, Blair, omul acesta este un emisar al reginei!
Au mutat ambasada, sau mă arestaţi? Ce se întâmplă?
- Eu lucrez în administraţie... - Dle Blair?
Mă numesc Ned.
Am să-ţi explic cum stau lucrurile.
Nu este nici un mesaj urgent. Nici o problemă cu afacerile tale.
Sunt un reprezentant al serviciilor secrete britanice.
Vino să-i cunoşti pe ceilalţi.
Clive. Walter.
El este Bob, un obişnuit al casei. El este Barley, domnilor.
- Salut, Barley! - Suntem bucuroşi să te cunoaştem, Barley!
Eu sunt doar un musafir aici. Lucrez pentru ClA,
probabil ştii că sediul se află la Langley, în statul Virginia.
Să ne distrăm puţin, să facem ceva util!
Ce companie plăcută...!
Unde duc toate drumurile? În Nicaragua? Chile? Iran?
Sau trebuie să eliminăm doar vreun incomod local?
Încă n-am început, ia loc!
Poate ne poţi explica ce înseamnă scrisoarea asta.
- Recunoşti caligrafia? - Citeşte-o încet!
Poţi s-o citeşti cu calm, Barley.
Asta este nebună.
- Cine este asta? - Ekaterina Orlova!
Katia!
- Nu am auzit niciodată numele ăsta. - Numele de fată este Borisovna.
Katya Borisovna Orlova. Gândeşte-te bine, Barley!
Nu cunosc, nici o Katya. Nu cred că i-am tras-o vreunei Katia.
N-am făcut curte nici unei Katya, n-am fost niciodată logodit sau însurat cu vreo Katya.
Cine este? Vreo pipiţă cu fundul mare?
Îţi scrie o scrisoare, semnată "Cu dragoste, K.".
- Vrei să spui că nu o cunoşti? - Bineînţeles că nu o cunosc.
Îi lipseşte o rotiţă...!
Nici nu a fost acolo.
- Unde? - La Peredelkino.
Este un sat al scriitorilor sovietici.
Ei apreciază mult scriitorii. Celor care se comportă bine, primesc o Dacia.
Am avut norocul să fiu oaspetele lor.
Când?
Trei sau patru luni în urmă, în timpul unei călătorii.
Nu era nici o Katya?
- Ce s-a întâmplat? - Au fost fantastici.
Parcă salvăm lumea intre prânz şi cină. Eram în mare formă.
Eu cred în noua Rusie. Poate voi nu credeţi, dar eu cred.
Cu 20 de ani în urmă, era un vis imposibil. Azi se întrevede o speranţă.
Ne gândeam să vă constrângem să renunţaţi la cursa înarmării.
Jucam cu hazardul destinul umanităţii.
Voi aţi câştigat jocul, Barley. 40 de ani de pace nucleară.
Prostii! Care pace?
Întreabă-i pe cehi, pe vietnamezi, pe coreeni. Întreabă-i pe afgani!
Nu. Dacă vrem să avem vreo speranţă, trebuie să ne trădăm patriile.
Trebuie să preîntâmpinăm pericolul, pentru că toate victimele sunt egale.
Nici una nu se aseamănă cu cealaltă.
Fiecare din noi are datoria de a-i provoca avalanşa.
Este un gând eroic, Barley.
Într-o zi ca asta, trebuie să ne gândim la eroi.
Trebuie să avem puţină onoare şi umanitate.
Chiar credeai prostiile astea?
Nu ştiu. Credeam când le spuneam.
Trebuie să crezi pentru a înţelege.
Mergi într-o toaletă publică să urinezi,
iar omul de lângă tine începe să-ţi vorbească de Dumnezeu sau de Kafka,
sau de diferenţa dintre libertate şi responsabilitate.
Tu îi răspunzi pentru că ştii. Pentru că vii din Occident.
În timp ce îţi scuturi mădularul, te gândeşti: "Ce ţară fantastică."
Pentru asta le doresc binele.
Iar ei îmi doresc binele..
În orice caz... după asta am vorbit despre jazz şi am cântat puţin.
Era cineva care avea un saxofon?
Ce mai aveau? Baterie...? Percuţii...?
Câte femei erau?
Trei sau patru. Dar nici o Katya.
Dar era cineva, nu-i aşa?
Da. Era cineva.
Cineva pentru care suntem toţi aici. Nu-i aşa?
- Un bărbat sau o femeie? - Numele?
Cristoase! Cum vă animaţi, când simţiţi miros de sânge.
Se numea Dante.
Precum autorul "lnfernului".
Ceilalţi spuneau că este în vacanţă. O vacanţă alcoolică.
Lucra într-un loc unde nu era permisă băutura.
Toţi îl respectau.
El nu vorbea niciodată. Bea şi privea.
- Privea? - Da. Pe mine.
Dante venise singur sau împreună cu alţii?
Nu ştiu.
Continuă.
Hotărâsem să-i scutesc puţin de compania mea
şi i-am lăsat să vorbească în rusă.
Pe colină era un cimitir, cam la vreo două sute de metri.
Un loc de pelerinaj.
"Pentru a avea speranţe, trebuie să ne trădăm patriile."
Prietenul meu, Dante! Ai venit să aduci un omagiu bătrânului Boris?
Boris Pasternak.
Crezi că este permis din nou să citim operele lui?
"Toate victimele sunt la fel. Nici una nu se aseamănă cu alta."
Da, unii scriu diferit de alţii.
"Ce dulce este să urăşti pământul natal, să-i doreşti distrugerea,
iar prin distrugerea sa, se întrevăd zorii altei civilizaţii."
- Pasternak? - Nu. Pecherin. Un poet precursor.
El credea că nu poţi să-ţi iubeşti ţara, urându-i sistemul.
Dacă spui tu...!
Eu îmi iubesc ţara.
Şi eu iubesc ţara ta.
Îmi place destul de mult şi ţara mea.
Dar ca să o salvezi, poate este nevoie să o trădezi. Nu!?
Pentru că noi iubim adevărul.
Cine eşti tu, Dante?
Cu ce te ocupi?
Să spunem că sunt un marginalizat moral.
Este o plăcere să cunosc un scriitor.
Ce porcărie scrii în momentul ăsta?
Minciuni.
Eu sunt o minciună.
Vorbeşti serios?
Eu cred că ai spus adevărul.
Jură-mi că nu eşti un spion, iar eu îţi voi face o promisiune.
Te asigur că nu sunt un spion. Nu este genul meu.
Nu spionezi pentru nimeni? Nici măcar pentru noi?
Dante, dacă încep să spun adevărul, încep să mă enervez.
Nu sunt spionul nimănui.
Să vorbim despre altceva. De exemplu, despre şah.
În şah nu sunt minciuni. Dar jocul meu este plin de minciuni.
Despre ce joc este vorba?
Cavalerul sovietic moare sub zalele sale.
Pericolul pentru voi sunt doar minciunile noastre.
Eu mint în fiecare zi. Îmi mint chiar şi şefii.
Promite-mi că dacă voi găsi curajul să vorbesc ca un erou,
vei demonstra că ai onoare şi demnitate umană. Bine?
- Bine Dante, dar acum termină! - Nu poţi să mă respingi.
Pentru că refuzul tău mă încurajează.
Promite-mi...!
Ce naiba trebuie să-ţi promit, Dante?
Promiţi!?
Bine.
Dacă într-o zi vei deveni erou,
eu mă voi comporta cu onoare.
În regulă?
- Promiţi? - Îţi promit!
De ce nu ai venit la noi? Ştiu de ce! Pentru că faci pe prostul.
Nu ştii pentru că nu vrei să ştii.
Îmi pare rău, dar mă tem că avem nevoie de ajutorul tău.
Apoi l-am întrebat" "Ce dracu trebuie să-ţi promit?"
De ce nu ai venit la noi? Ştiu de ce! Pentru că faci pe prostul.
Nu ştii pentru că nu vrei să ştii.
- Cine este ăla? - Walter? Un tip ciudat.
Îmi pare rău, dar mă tem că avem nevoie de ajutorul tău.
- Asta este totul... - Iar romanul...?
Nu sunt lucruri pentru escrocii şi traficanţii pe care îi cunoaştem.
Psihologii şi grafologii noştri le-au analizat.
- Şi rezultatul...? - Nu au reuşit.
Mai încercaţi, Russell.
Nu.
Nici măcar unul care seamănă?
Nu, nu i-am văzut şi nu i-am cunoscut. N-au nici o legătură cu Dante.
Bine.
Ea este Katya?
- Da, ea este. - Acum îţi aduci aminte de ea?
Nu am eu norocul ăsta!
Căutaţi pe altul!
Nu te-am ales noi. Dante a făcut-o!
Pentru că nu sunt un spion.
Nu-ţi cerem să construieşti o rachetă secretă şi să apeşi pe un buton.
Trebuie numai să ne ajuţi să ne cunoaştem mai bine inamicul.
Iar dacă se va afla că inamicul este un prieten, ce rău este în asta?
Eu credeam că toţi suntem prieteni.
Doamne Sfinte...!
Poate anul ăsta ar trebui să mergem împreună la plajă...
Oricum anul ăsta vor da cu fundul de pământ. Bieţii naivi...!
Un motiv în plus să-i spionăm fără pauză.
Şi trebuie să-i lovim în ouă de fiecare dată când vor să se ridice.
Pentru asta nu sunt de acord.
Eu voi susţine întotdeauna Rusia mea contra voastră.
Îmi pare rău, Ned. Am plecat.
Săraca femeie. Cred că se simte jignită.
Nu toţi sunt de vină.
Gândeşte-te la Dante!
Ţi-a cerut ajutorul.
Preferi să-l laşi în mâna americanilor?
Nu te lăsa păcălit de bunele maniere ale lui Bob.
Americanii îl vor prinde pe Dante şi îl vor coace la grill!
Trebuie să-ţi împaci conştiinţa.
Eu nu trăiesc în pace cu conştiinţa mea.
Să vă spun adevărul... încerc să trăiesc cât mai departe de ea.
Îţi dau posibilitatea s-o iei de la început. Şi un cec frumos.
Uită de bani! Barley este un gentlemen adevărat..
De ce spui astfel de lucruri?
Este o ocazie să aibă un rol activ în apărarea propriei ţări.
Trăieşti într-o societate liberă. N-ai altă alegere.
Cu mulţi ani în urmă, biserica i-ar fi trimis să fie arşi pe rug pe cei ca voi.
Greşiţi folosindu-mă!
Nu puteţi avea încredere în mine.
Abercrombie şi Blair.
Scuzaţi-mă, este biroul dlui Bartholomew Scott Blair?
Da, dar el nu se află aici în acest moment.
Doriţi să lăsaţi un mesaj?
Nu, mulţumesc! Era vorba despre publicarea unei cărţi.
Voi telefona mai târziu. Mulţumesc!
În mulţime este bine, dacă te mişti fără să te opreşti.
Şi spaţiile deschise sunt bune.
Pe stradă poţi să vorbeşti, dacă este nevoie.
Nu trebuie să vorbeşti niciodată în maşină sau în camera de hotel,
dacă nu vrei să fii auzit de microfoanele lor.
Uitaţi poveştile în care e suficient să dai drumul la robinet sau să porneşti radioul.
Bine. Informatorul este starul spectacolului.
Informatorul este cel care decide dacă întâlnirea are loc sau nu.
Este distractiv. Pentru asta, ţineţi totul secret.
I-ai recunoscut pe observatorii noştri?
Vagabondul de lângă gunoi, femeia cu pantofi albi
şi, evident, bărbatul în costum de gimnastică.
N-ai remarcat nici unul: erau 12.
Morala este: nu vei şti niciodată cine sunt.
Dacă vrei să scrii, foloseşte o singură foaie de hârtie pe o suprafaţă rigidă.
Aşa nu vei lăsa vreo imprimare.
Câte suprafeţe rigide vezi în camera asta?
Incluzând fereastra, sunt patru...
Şapte.
Aceasta este soluţia cea mai simplă.
Poţi elimina orice urmă, ştergând bine.
Întrebarea este... de ce?
Asta trebuie să descoperi.
Cine are încredere în motivaţie, are încredere şi în persoană.
Poţi avea încredere şi în materialele sale.
De ce Dante a ales-o pe Katya?
De ce i-ar pune viaţa în pericol?
De ce ea a acceptat?
Poate este o spioană?
- Este activat de voce, domnule. - Ştiu totul. Îmi ajunge...!
Vreau să trec la treabă. Când începem?
Este tot ce vroiam să ştim despre ruşi şi ne era frică să întrebăm.
- Pare un vas plin de aur. - Sau poate un vas plin de rahat.
Un individ neidentificat vine şi spune că ruşii sunt foarte înapoiaţi,
că nu pot face nimic, iar noi putem lăsa garda jos.
Cine naiba va crede povestea asta la Washington?
Russell...!
Toată povestea asta se poate întoarce împotriva noastră.
Să-i lăsăm pe englezi să se ocupe de asta.
Dante este sursa lor, iar Scott Blair este problema lor.
Sunt de acord, Russell. Vreau ca Joe şi Larry să plece cu el la Londra.
Vreau să putem sta liniştiţi.
În onoarea ta, Barley.
Ţi-am adus un cadou.
Poţi să te uiţi la el, dar nu poţi să-l păstrezi..
- Trebuie să mă ofer, să-l public? - Oferă-i tot ce doreşte.
Spune-i orice pentru a-l face să treacă de partea noastră.
Cu excepţia adevărului...!?
Călătorie plăcută, Barley.
Întoarce-te cu informaţii despre Dante, începând cu numele său,
iar eu te voi face laureat în literatură.
La Casa Rusia.
Sunt Barley Scott Blair. De la Abercrombie şi Blair?
Londra. De la casa editorială.
- Cred că îl cunoaşteţi pe Niki Landau. - Da.
Niki a insistat mult să vă telefonez. Sunt încântat să vă cunosc.
Şi eu mă bucur să vă cunosc.
Am să-ţi spun imediat de ce ţi-am telefonat. Sunt la Moscova.
Niki ţi-a trimis o tonă de ceai. Să spunem, un kilogram.
Sper că îţi place ceaiul.
- Mă gândeam cum organizăm livrarea. - Nu înţeleg!
- Ai o pauză de prânz? - Da, desigur.
Este bine azi? Eu stau la Casa Ucraina.
- Pare convenabil. - Bine. Fantastic!
Te voi aştepta afară la ora 12:30.
- Cum te voi recunoaşte? - Sunt uşor de recunoscut.
Am aerul unui oropsit al soartei cu o sacoşă de cumpărături în mână.
Începem.
Tu trebuie să fii Katya.
Da. Iar tu trebuie să fii Barley.
Exact. Barley, în persoană.
Unde putem merge? Am aici pachetul de la Niki, îl duc eu.
Cum ai putut să mă recunoşti, dle Barley?
Niki mi-a spus că eşti Venus din Milo, în versiunea rusească.
Sunt obişnuită cu exagerările.
În urmă cu trei ani, am fost aproape arestat aici.
Spuneau că fotografiam un obiectiv militar.
- Era adevărat? - Nu. Era doar un soldat cu prietena lui.
M-au rugat să-i fotografiez.
Evident, am primit manuscrisul..
Să mergem într-un loc unde putem mânca ceva.
Mai întâi vreau să cumpăr o pereche de pantofi.
Pantofi?
Azi trebuie să sosească un transport de pantofi.
Chiar după perestroika, este marfă putină.
- Credeam că lucrurile merg mai bine. - Încă este corupţie şi incompetenţa.
S-au schimbat doar cei care fură.
Vorbeşte puţin mai încet.
Avem tot dreptul să ne plângem.
Prin glasnost, toţi avem dreptul să ne plângem şi să acuzăm.
Dar asta nu măreşte numărul pantofilor aflaţi în vânzare.
Vorbeşte-mi despre noua ta carte rusă!
Desigur, cartea...!
Problema este că nu cunosc numele adevărat al autorului.
Să nu mai vorbesc despre sursa informaţiilor sale.
Cu ce se ocupă, etc!
Nu cred că sunt potrivite aceste întrebări personale.
Unii scriitori pot lucra în anonimat.
Cunoşti sectorul editorial.
Dacă un individ scrie despre triburile care trăiesc în Birmania de nord,
ai dreptul să ştii dacă a fost mai departe de sudul Minskului.
În special când este vorba de o carte importantă. Cum este în cazul acesta.
Este o carte explozivă.
Autorul a fost inspirat de opiniile unui scriitor englez despre pacea mondială.
Crezi că doreşte să se întâlnească cu editorul acela?
Nu am posibilitatea să afirm asta.
Editorul doreşte să-l întâlnească din nou.
Cât timp veţi rămâne la Moscova, dle Barley?
Şapte zile... dnă Katya.
- Unde locuieşti? - Împreună cu copii mei.
Cu copiii tăi? Câţi copii ai?
Am un băiat de opt ani şi o fetiţă de nouă ani.
Nu văd ce legătură are cu editura.
Ce lucrează soţul tău?
Nu are importanţă.
- Şi el este editor? - Nu.
- Este scriitor? - Nu.
Este compozitor? Bucătar?
Poate este croitor la Vladivostok?
Nu, fabrica lui produce prefabricate pentru zonele rurale.
Suntem divorţaţi. Aşa cum sunt aproape toţi aici la Moscova.
Din păcate, trebuie să mă întorc acasă la copii mei.
Dar trebuie să fie cineva care are grijă de ei.
Telefonează şi spune-le că ai întâlnit un bărbat interesant
şi care vrea să vorbească cu tine despre literatură toată ziua.
Îmi pare rău. Nu pot.
Dar am stat aşa puţin împreună...!
Am nevoie de timp.
Am o mie de lucruri serioase de discutat cu o femeie frumoasă din Moscova.
Nu muşc şi nu mint. Vino să cinăm împreună.
- Cel puţin, arată-mi Moscova. - Nu mi se pare potrivit.
- Dă-mi numărul tău de telefon! - Nici asta nu este potrivit.
- Mă vei căuta? - Poate!
- Când? - În această seară, târziu...
Nu, nu poate!
Bine, am să-ţi telefonez!
Ai uitat să-i dai ceaiul.
- Vă descurcaţi, dle Blair? - Wicklow.
Aţi făcut o treabă bună, domnule. Nu a fost nici o problemă.
Poate te întrebi de ce ruşii, folosesc des cuvântul "potrivit".
În rusă se spune "udobno". Înseamnă şi "oportun".
- Este puţin cam complicat... - Aşa este!
Avem un raport provizoriu.
Katya a părăsit biroul şi a luat un taxi către o destinaţie necunoscută.
- Bună dimineaţa! - Barley!
- Bine ai venit la Moscova, prietene! - Alik.
De ce ai aerul ăsta de formă bună? De ce nu eşti bronzat? Te-ai îndrăgostit?
Dar tu de unde ştii?
El este Leonard Carl Wicklow, noul nostru redactor pentru cărţi sovietice.
Alik Zapadny de la VAAP, agenţia sovietică pentru drepturi de autor.
- Dle Wicklow, cum te plăteşte Barley? - Rusia este în fruntea clasamentelor.
Le spunem celor pentru care lucrăm că vom realiza un colier rusesc,
iar ei deschid imediat portofelele.
Aveţi o reţea de distribuţie sau încă apelaţi la providenţa divină?
Iar traducătorii?
Pentru romane îi folosim pe ai noştri şi încasăm 5% din drepturi. Ce spuneţi?
- Ne mai gândim. - Nu, nu cred.
Nu avem disponibilităţile necesare.
Are dreptate.
Bravo, Wickers.
- Ce mai faci, Barley? - Yuri.
Ce faci aici? Ai venit mai devreme cu o lună pentru expoziţia de carte.
Yuri, el este Len Wicklow, noul nostru expert în literatura rusă.
- Salut! Eşti un spion? - Numai în timpul liber, domnule.
Este simpatic.
Mulţumesc! Ia loc, prietene!
Să începem, da?
La dracu cu tâmpiţii ăia de la VAAP.
Staţi departe de ei, în special de Zapadny.
Nu spun că ar fi de la KGB.
Dar cred că a avut nevoie de prieteni importanţi să se întoarcă în circulaţie.
Înţelegi ce vreau să spun?
Sănătate!
Am ceva pentru tine, Barley.
Unii dintre aceşti scriitori nu au fost în închisoare, dar au lucrat.
Dar eu îi voi face să devină renumiţi în Occident, chiar dacă mă va costa viaţa.
Da!
Te-am deranjat?
Mult. Când vii?
Dacă nu greşesc... Mi-ai spus că mâine vrei să vezi Moscova.
Da. Unde trimit trăsura de cristal?
În viaţa mea n-am auzit de discuţii lăsate la jumătate.
Barley trebuie să înceteze să-i mai spună toate prostiile alea Katyei.
Iar Dante, trebuie să-şi mişte fundul de pe toaletă.
Aici se fac mari presiuni asupra cazului.
Bine, Russell, am înţeles mesajul.
Brock.
Metaforele lui Russell au început să devină vulgare.
Contactează-l pe Paddy la ambasadă. Vreau să vorbesc cu Barley.
Pe aici.
Sper că îţi plac bisericile.
În Rusia nu punem astfel de întrebări. Nu este prea potrivit.
Poate vrei să spui, oportun?
Nu. Nu este potrivit.
1. NUME 2. OCUPAŢIA. 3. GRADUL 4. ARMATA.
Acum ştii de ce nu vine nimeni aici. Atenţie la cap.
Mai este o rampă. Pe aici.
Parcă sunt încă la şcoală.
Vechea şcoală...!
Cine era bărbatul de jos?
Redactorul meu rus. Îmi acoperă spatele.
Eşti pregătit? Mulţumesc, Brock!
De ce trebuie să îţi acopere spatele un redactor rus?
- Tu bei aşa ceva? - Nu.
Nici eu.
Care este numele adevărat al lui Dante?
Cine este?
Face experimente?
Este fizician? Un inginer? Lucrează în armată?
Îi place îngheţata?
Îi place să meargă la cinema?
Este unul singur? Sunt doi? Sau poate un grup?
De ce nu începi să vorbeşti, să vedem cum stau lucrurile?
Haide, Katya. Tu eşti cea care a început, nu eu.
Haide, sunt eu, Barley Blair. Fac glume, compun versuri, beau.
Sunt un prieten.
- Cine este Dante? - Nu ştiu ce aş putea să-ţi spun.
Dar el ce ţi-a spus să-mi spui?
Tot ce era necesar să ştiu. Trebuia să am încredere în tine.
Este o persoană generoasă. Aşa este el.
De ce mi-a trimis manuscrisul dacă nu avea încredere în mine?
El mi-a spus să ţi-l dau. A fost alegerea lui, nu a mea.
El este un prieten de-al meu.
Din obişnuinţă faci treburile acestea pentru prieteni?
Faci să ajungă manuscrisele lor în Occident?
Pui în pericol viaţa ta, viaţa copiilor tăi?
Nu înţelege care sunt consecinţele? Îl interesează?
S-a resemnat.
- Şi tu? - Desigur.
Şi copiii tăi?
O fac pentru ei, pentru generaţia lor.
El este încurajat de noua politică de deschidere.
Dar ştie că nu poate schimba singur lucrurile.
- Iar tu eşti de acord? - Da, şi tu eşti.
Te-a auzind vorbind. Pentru tine suntem aici.
Cred că am nevoie să beau ceva.
Nu este militar. Este om de ştiinţă, fizician.
- Este expert în domeniul său.. - Perfect!
Inginerie... Facem progrese.
Unde a studiat?
Mai întâi la ISMOL. Apoi a făcut un curs de specializare la universitate.
Ce este ISMOL?
Institutul de Ştiinţe Mecanice şi Optice din Leningrad. Scrieţi şi voi, băieţi.
Institutul de Ştiinţe Mecanice şi Optice din Leningrad.
Era un elev strălucit. La 14 ani a câştigat olimpiada de matematică.
Matematică?
Când mergeam la scoală, nu puteam suporta tipii ăştia.
Este normal, când unul nu este foarte inteligent, poate deveni invidios.
După universitate, a plecat la Academgorod,
oraşul ştiinţific din Novosibirsk.
Era extrem de apreciat.
Acolo l-ai cunoscut?
Nu, nu acolo.
La Leningrad. Eram puştoaică. O intelectuală de şaisprezece ani..
L-am întâlnit pe Iakov la circul...
- Iakov este Dante? - Da. Iakov.
- Numele de botez, Iakov. - Verificaţi.
Ne-am cunoscut la circul Oamenilor de Ştiinţă.
Proiectau un film străin cu uşile închise.
Un film de Goddard. "A bout de souffle". Până la ultima respiraţie.
Eu venisem cu tatăl meu.
De ce perioadă vorbim, Katya?
Anul 1968.
Îţi aminteşti anul '68?
Baricadele de la Paris, studenţii americani contra războiului din Vietnam,
pentru noi era Cehoslovacia.
Iakov spunea că ruşii nu puteau împiedica schimbările care se produceau.
Era începutul unei ere noi. Vroia să vină la Leningrad, pentru a putea participa.
- De unde? - Lucra pentru armată.
L-au sedus promiţându-i privilegii, fonduri pentru cercetările sale...
Îl corupseseră.
Vroia să se întoarcă la Leningrad pentru a-şi regăsi inocenta.
Era frumos.
Nu părea om de ştiinţă, era un...
artist...
Aşa te-ai îndrăgostit de el.
A fost primul meu bărbat.
S-a petrecut în aceiaşi noapte în care tancurile au intrat în Praga.
Inocenta dispăruse.
Iakov a spus că inocenţa era o mare iluzie.
Câteva săptămâni mai târziu, s-a întors la armată.
Mulţi ani nu l-am mai văzut şi nu am mai auzit..
Până anul trecut, când a întâlnit un editor englez care l-a mişcat profund.
A doua zi, Iakov mi-a telefonat la birou.
Se hotărâse ce avea de făcut. Avea nevoie de ajutorul meu.
Este singur în asta? Îl mai ajută cineva?
Nu.
Nici unul din prietenii săi de pahar?
Cum poţi fi aşa de sigură?
Pentru că sunt convinsă că el este complet singur în gândurile lui.
Eşti fericită cu el?
- Nu înţeleg. - Îţi mai place de el...?
De exemplu, te face să râzi?
Cred că Iakov este mare şi important,
încearcă să se regăsească şi nu poate supravieţui fără mine.
Sfântă Fecioară! Este Saveliev.
Iacov Sevghenivici Saveliev.
A vorbit vreodată cu tine despre falsificarea rezultatelor?
Vorbeşte întotdeauna de "marea minciună". Pentru el, totul e o mare minciună.
- Continuă. - Şi tu faci parte din marea minciună?
Cred că şi eu am dreptul să pun câteva întrebări.
Bineînţeles, întreabă-mă!
Eşti dl Bartholomew Scott Blair?
- Pentru Dumnezeu... - Răspunde.
- Da. - Publici cărţi?
Da.
Eşti spion?
Nu.
Ai intrat singur în povestea asta, sau te-a trimis cineva?
Răspunde.
Sunt singur.
Cristoase...
Sunt singur, la fel cum şi Dumnezeu este adevărat.
Niciodată nu am fost mai singur.
Iakov a spus că te va întâlni peste patru zile la Leningrad.
A ales trei locuri diferite, la trei ore diferite.
Încearcă să fii într-unul dintre aceste locuri, dacă poţi.
Bine.
Reconstrucţie. Deschidere.
Reconstituirea echilibrului terorii,
este deschiderea cutiei Pandorei.
Saveliev? Dacă Dante este Saveliev, nu ştiţi pe ce aţi pus mâna.
Ba da, ştim! Numai probleme.
Pentru ei, Iakov Saveliev este mâna dreaptă a lui Dumnezeu.
Se spune că sunt numai prostii. Ca ameninţarea sovietică e o mare minciună.
Este o misiune de mare importanţă.
Toată stima, Ned.
Russell, am nevoie de bani şi de ajutorul tău.
Până vineri vreau un partener american pentru Barley la Leningrad.
Am înţeles, Ned. Te contactez imediat.
Se spune că Nevada nu poate fi lovită într-o zi senină, fiţi fericiţi.
Fericiţi? Un mare număr de clienţi vin în acest oraş înarmaţi cu contracte
pentru a asigura pacea şi prosperitatea industriei de armament următorii 50 de ani.
Cum poţi promova o cursă a înarmării
când unicul idiot contra căruia trebuie să lupţi, eşti chiar tu?
ABERCROMBIE ŞI BLAIR: NOUL PARTENER SUA?
O cuşetă pentru Leningrad.
Deja ţi-am spus despre noul meu partener american, Potomac Books?
Este la Leningrad şi m-a invitat pentru o convorbire.
- Credeam că cunoşti bine limba mea. - Nu am mai auzit cuvântul ăsta!
- Stai pe pat, nu-i aşa? - De ce?
Noi obişnuim să ne odihnim înainte de o călătorie lungă.
Sunt întins, este bine aşa?
Trebuie să stai pe bagaje, respiri adânc şi faci semnul crucii.
Am să încerc şi eu.
M-am aşezat pe bagaje.
Era mai comod în pat.
Te vei întoarce la Moscova?
De această dată, nu mă voi întoarce. Mă voi întoarce la şcoală.
La muncă. În Anglia. Este modul meu prostesc de a spune.
- Sper că nu te-am plictisit ieri seară. - Nu, nu m-ai plictisit.
Poate data viitoare voi face o călătorie, să-ţi vorbesc numai despre mine.
- Călătorie plăcută, Barley. - Îmi vei lipsi!
Vreau să ştii ceva, Scott. Ţara asta mică a început să se mişte.
Simt parfum de speranţă. De schimbări, parfum de comerţ.
Noi tocmai ne asigurăm o felie din tortul ăsta. Iar eu nu sunt orgolios.
La 8:00, Barley şi Wicklow au ajuns la Leningrad.
Deja s-au instalat la Hotel Astoria.
Bine. Orarul decurge normal.
Barley are trei ocazii să stabilească un contact.
Acum totul depinde de Dante.
Ai ceva de vânzare?
Ţigări, scotch, droguri, valută?
Nu, mulţumesc! Te salut!
Te-ai rătăcit?
Nu este treaba ta. Continuă-ţi drumul!
Am pierdut prima ocazie, mai rămân două.
Unde eşti, Dante?
Scuzaţi-mă, domnule! Cred că ne cunoaştem.
Dumnezeule! Marele Dante în carne şi oase.
Ne-am cunoscut la sărbătoarea scriitorilor de la Peredelkino, îţi aminteşti?
Eram singurele persoane sobre de acolo.
- Ce mai faci? - Bine.
Bine ai venit la Leningrad!
Să facem câţiva paşi. Este mai sigur dacă ne mişcăm.
Da, am mai auzit asta.
- Barley a stabilit contactul. - În sfârşit...!
Din păcate nu a reuşit să mă găsească.
A încredinţat materialul autorităţilor. Persoane discrete, experţi...
Deci, m-ai trădat!
Nimeni nu te-a trădat.
Ţi-am spus! Nu a reuşit să mă găsească.
Autorităţile noastre sunt interesate de cartea ta.
Dar vor să ştie dacă totul este adevărat.
Cel mai bine ar fi dacă tu ai vorbi cu ei.
Ai venit să-mi spui că refuzi să-mi publici cartea?
Te cam grăbeşti, Dante.
Rusia nu are timp de pierdut.
Când gheaţa este subţire, trebuie să te mişti repede.
Dacă trece timpul, totul s-a sfârşit.
Toţi vom cădea într-un mormânt. Iar eu voi fi primul cadavru.
Iar Katya al doilea. Nu te gândeşti la ea?
Şi a făcut o alegere.
Dacă acţionăm împreună, supravieţuim împreună.
Ai uitat ce ai spus la Peredelkino?
Nu sunt omul care ai crezut.
Ştiu! Un bun orator nu trebuie să fie şi un om de valoare.
Guvernanţii noştri vorbesc despre deschidere.
Pace. Dezarmare.
Doar vorbe...!
Îţi plac cimitirele, Barley?
Priveşte! Acesta este al nostru, dacă nu reuşim.
Monumentul nostru!
Scoate-o pe Katya din povestea asta. Tratează doar cu experţii în domeniu.
Vreau numai câteva cuvinte de acoperire. Fără explicaţii exagerate.
Fă-ţi socotelile şi trimite banii pentru o cauză nobilă.
- Dante! - Ce te-a apucat? Ţi-e frică?
Bineînţeles că mi-e frică.
Aici a început revoluţia.
Imaginează-ţi această piaţă în ziua în care nava Aurora a tras salva
care a marcat începutul revoluţiei.
Următoarea revoluţie va începe cu o frază muzicală de Johann Sebastian Bach.
Sau poate cu o piesă de jazz pe care tu ştii să o interpretezi.
Da, puţin din Sidney Bechet.
Este la modă.
Am un dar pentru tine. Mi-au spus să ţi-l dau.
Îţi explică cum să iei legătura cu ei. Încearcă să...
N-ai învăţat nimic? Ei sunt împotriva noastră.
Nu sunt persoane oneste.
Cum naiba poţi face să ştii care sunt persoanele oneste?
Vino în Anglia. Vei putea spune lumii tot ce doreşti.
Azi te-ai îmbrăcat în gri, Barley.
Tatăl meu a fost arestat de oamenii în gri.
Oamenii în gri au fost cei care l-au asasinat.
Tot ei mi-au ruinat cariera. Ţi se poate întâmpla şi ţie.
Vei publica cartea mea?
Sau poate trebuie să caut un alt bărbat cu onoare şi umanitate?
Sunt de partea ta.
Cred că ai dreptate.
Ţi-am strecurat în sacoşă un alt roman.
Dă-le amicilor tăi un os de ros!
Publică cartea mea!
Bine ai revenit, Barley!
Nedski. Azi nu se lucrează?
Eu fac covorul roşu. Mă ocup de decoraţiuni şi de muzică...
Ai primit cartea?
- Era bună? - O bombă. Eşti un erou.
Ai fost fantastic.
Unde este Walter? Într-o misiune, samariteanule?
Din păcate, i-au ridicat sarcina asta. Îţi trimite salutări.
Capitolul patru se termină cu un armistiţiu.
Este momentul potrivit pentru ambele părţi.
CIA trebuie să ia imediat o decizie, Russell.
Are doar trei săptămâni şi deja este clasic.
Acestea sunt părerile experţilor noştri.
- Care este concluzia? - Clive, avem o concluzie.
Aruncaţi-l în toaletă, la fel şi pe omul vostru.
- Aceasta este părerea ta, Russell? - Părerea mea...?
Experţii spun că această carte a fost scrisă în grabă sau cu mult calm...
de un bărbat sau o femeie, din supărare sau din glumă.
Autorul e un dreptaci sau un stângaci. Poate este un savant, sau poate nu.
Părerea mea...?
Nu există nici un toaletă prea adâncă pentru experţi.
Este bine pentru tine, Russell.
Problema este că un mare număr de persoane bogate şi influente,
riscă să rămână cu gura deschisă şi să moară de foame,
din cauza acestor romane blestemate.
Programele militare ruseşti sunt în impas, la fel şi cele americane.
Raziile lor nu mai dau rezultate, rachetele lor nu mai pot ieşi măcar din silozuri,
inginerii lor nu ştiu nici măcar să producă combustibilul...
Clienţii noştri nu vor să audă asta.
Cristoase! Am venit aici să vă spun toate astea...?
Dar ai venit până aici...
Iar acum, uite-mă aici!
Clive, Ned, vreau să vă spun ceva.
Eu sunt un susţinător al politicii de deschidere.
Ştiu asta de când m-am născut. Părinţii mei au susţinut totdeauna politica asta.
Îmi voi educa copii în acest fel, chiar dacă acum nu am copii.
Cred că Dante este un informator venit din paradisul glasnost.
Nu pot să nu mă gândesc. Visez asta şi noaptea..
Pentru tot restul nenorocitei mele vieţi, voi auzi o voce care-mi va spune:
"Russell, ai avut totul în mână. Ned îţi încredinţase totul."
Este meritul tău, Ned.
- Să nu te răzgândeşti. - Poate te vei răzgândi tu...
Să vorbim cu acest Barley.
Trebuie să mergem într-o cameră şi să-i punem un reflector în ochi.
Dle Blair, aveţi o mulţime de calităţi.
Generozitate, curaj, amabilitate,
autocontrol, cântaţi la saxofon şi aveţi un curaj nebun.
Ce naiba faci aşa des în Rusia?
Doriţi să cumpăraţi o casă acolo?
Mi se pare o întrebare bună.
Nu mă interesează dacă este o întrebare bună. Răspunde-mi şi atât.
Îmi place acolo. Mă simt fascinat.
Este aşa decadent...
De mulţi ani, ei fac ce ştiu mai bine...
Săracii...! Vor să fie ca noi.
Au o inimă enormă, enormă precum ignoranţa lor.
Întotdeauna se ţin de cuvânt.
Ghinde. Adună ghinde pentru a face cafea.
Asta fac ei.
Dle Blair, suntem pe cale să cumpărăm un Picasso. Înţelegi?
Sper că nu te deranjează dacă mai folosesc o metaforă, nu-i aşa?
- Nu, este în regulă. - Bine.
Sunt persoane care nu agreează metaforele mele. Nu ştiu de ce.
În orice caz, toţi cei prezenţi cumpără acest Picasso.
Este rar. Rar precum o mierlă albă. Pe cine mai interesează?
Întrebarea este: "Este veritabil acest Picasso?"
Dvs sunteţi cel care îl vinde?
Nu este Picasso-ul meu, Russell.
Acest Picasso nu este al meu! Nu spun nici că este un Picasso.
Nici nu vreau să îl vând.
Nici nu mă interesează dacă îl cumpăraţi sau nu.
Quinn e un militar în toate sensurile. Vrea numai răspunsuri clare.
Îi voi spune lui Barley.
Aţi mai avut experienţe homosexuale, dle Blair?
Numai micile prostii manuale ale adolescenţei.
Presupun că şi dvs aţi avut astfel de experienţe.
- A trecut testul? - În ce sens?
Cu detectorul de minciuni. Nu, colonele.
Aţi trăit într-un mediu foarte liberal, nu-i aşa?
- În ce sens? - Tatăl dvs...
Nu. Tatăl meu ura liberalii. El simpatiza cu comuniştii.
- Tatăl dvs a murit cu opt ani în urmă? - Da.
De atunci, vizitele dvs în Rusia au devenit mai frecvente.
- Nu văd legătura. - Aţi stabilit legături cu
pacifiştii, dizidenţii, sau alte grupuri de aceeaşi natură?
Am întâlnit oameni de tot felul. Persoane care cântă jazz, scriu cărţi.
Este imposibil să răspund la această întrebare. Îmi pare rău!
Reformulăm întrebarea. Ai mai avut raporturi de aceeaşi natură,
cu pacifiştii din Anglia?
Cred că au fost sute. Trebuia să stau închis în casă pentru a-i evita.
Printre aceşti prieteni era vreunul care
despre care puteţi spune că era un anarhic?
Era un cântăreţ la trombon.
Se numea Wilfred Baker.
Este unicul muzician de jazz
pe care mi-l amintesc având tendinţe anarhice.
Dezaprobaţi structura socială engleză, dle Blair?
Absolut. În America este mult mai bine.
- Mulţumim, dle Blair. - Nu mai avem întrebări.
Dar se pare că vizitaţi mai mult Rusia decât America.
Da. Pentru că prefer Rusia.
Este coruptă la fel ca America, dar fără aşa multe tâmpenii ca America.
Dă impresia unui om care face totul de capul său. Nu crezi?
Aş spune că se comportă ca unul care nu are nevoie să fie prudent.
Poate.
Mulţumesc! Dl Blair doreşte o sticlă de scotch în cameră.
După partida de crichet.
- Bine. - O lovitură aproape perfectă.
Dle Brady, Barley.
Se pare că ai făcut o treabă bună, Barley.
Nimeni nu ţi-a mulţumit până acum?
Nu.
Cred că am citit pe undeva că ai cântat în grupul Ray Noble.
Eram adolescent, Brady.
Ray era o persoană deosebită, nu-i aşa?
Era un domn adevărat.
Ai jucat vreodată şah cu el?
- Să fiu sincer, da. - Cine a câştigat?
- Eu.. - Şi eu câştigam.
Închide ochii, te rog. Încearcă să nu te agiţi.
Trebuie să răspunzi sincer.
Răspunsurile trebuie să fie "da" sau "nu".
Te numeşti Blair?
Scott Blair!
- Te numeşti Scott Blair? - Da.
Nu.
- M-au şantajat. - Nu.
Sunt constrâns să fac toate astea.
Da.
Sunt constrâns de ruşi.
Nu.
Am o legătură cu Katya Orlova.
Nu.
Da. În ce sens?
- Aşteaptă. - Nu întrerupeţi ritmul, dle Blair.
Sunt persoane care o fac intenţionat pentru a evita o întrebare incomodă.
Lucrez în interesul Uniunii Sovietice.
În colaborare cu Katya Orlova.
Sunt amantul Katyei Orlova.
Nu.
Sunt motivat de dragostea mea pentru Katya Orlova.
Nu.
Eliberează-te, Clive.
Nu mai este cazul nostru. Folosiţi un profesionist. Unul de-ai noştri.
Dacă Dante se comportă bine... Voi face şi eu la fel.
Un milion este bun. Zece milioane sunt şi mai bune.
Dante va fi un trădător pe care patrioţii noştri îl vor înţelege.
Dante nu va vorbi cu un profesionist. Nu se va lăsa corupt şi nici ameninţat.
Este un om corect. Înţelegi ce înseamnă?
Nu am fost angajaţi pentru a fraterniza, Ned.
Russell.
- Brady? - Da, Clive?
- Mai aveţi un loc în avion? - Desigur!
Barley?
Ai câştigat.
Ai învins aparatul lor.
- Acum nu mai pot anula hotărârea. - Bravo, Ned. Ai făcut o treabă bună.
Asta doreai, nu? Să te întorci la Moscova, să duci treaba la bun sfârşit.
De trei ori "ura" pentru ai noştri.
Blair rămâne aici, acum este cazul celor de la Langley.
În acest moment, ei pregătesc lista cheltuielilor pentru Dante.
Va fi o listă prin care vom avea răspunsuri la toate întrebările.
Întrebări ale pentagonului, armatei, statului... Aprobată de preşedinte.
Deci le-ai făcut cadou omul meu.
Rolul Casei Rusia va fi respectat. Este important pentru Russell.
E datoria noastră să ne ocupăm de situaţia lui Barley şi de pensia lui.
Mi-aţi cedat omul pentru a nu-i plăti pensia?
Suntem în aceiaşi echipă, nu-i aşa?
Bob, asta este o listă de întrebări care ne poate dezvălui secretele militare
sovietice şi care ne va ajuta să învingem în cursa înarmărilor.
Sau putem pierde această cursă. Nu-mi plac listele, Clive.
Sunt folosite multe persoane pentru întocmirea lor.
Vei fi surprins de tehnologia noastră.
Fantastic. Înregistrările cu Blair sunt codificate,
transmise la Londra prin satelit şi decodificate, totul în câteva minute.
11:30, KATYA A PĂRĂSIT BIROUL
Vladimir.
Îl cunoşti pe asociatul meu, J.P. Henziger? Nu? Ţi-l prezint acum.
- Leonard Wicklow, asociatul meu. - Jack Henziger.
Spikey. Te-au lăsat să te întorci?
- Nu ai falimentat? - Aproape!
Ne vedem joi. Vom avea şi muzică.
Este puţin cam devreme, chiar şi pentru mine, George.
Leonard Wicklow, J.P. Henziger.
- Ai adus şi saxofonul? - Bineînţeles.
Potomac Blair te invită joi la o petrecere.
- Ce era aşa important la Leningrad? - Termină...
Ce te mai interesează acum de Leningrad?
Îmi pare rău că am dispărut aşa. Tine!
Dacă era tânără şi frumoasă, te iert.
Sunt aşa fericită, Barley. Sunt cu adevărat fericită să te revăd.
Bine ai revenit la Moscova. Bun venit la expoziţia de carte!
La dracu cu expoziţia de cărţi!
N-o pot purta, e prea frumoasă.
Mi-au spus să te întreb dacă eşti însurat.
Nu. În acest moment, nu!
Spune-le că accept propuneri.
Baseball, crichet.
Ce spune?
Unchiul Matei spune că ştie originea baseball-ului şi al cricket-ului.
Spune că a fost adus în ţările voastre de emigranţii ruşi.
Dacă ar fi adevărat, ar însemna sfârşitul Angliei.
Am noutăţi. După întâlnirea voastră, Iakov nu a mai telefonat.
Eram îngrijorată. Acum totul este bine.
Mi-a scris o scrisoare lungă. A fost bolnav, dar acum s-a vindecat.
Va veni la Moscova în perioada expoziţiei, să te întâlnească.
Ce a avut?
Scuze! Un fel de... hepatită.
Am să-ţi citesc scrisoarea.
A primit-o cu opt zile în urmă.. Igor mi-a telefonat acasă.
- Cine este Igor? - Este prietenul lui de încredere.
Mi-a spus că are un medicament pentru mine. "Medicament" înseamnă scrisoare.
Credeam că tu eşti singurul sau prieten de încredere.
Cu ce se ocupă acest lgor?
Este un om de ştiinţă ca Iakov, lucrează într-un minister.
Ce importanţă are? Vrei să-ţi traduc scrisoarea lui Iakov, sau nu?
Te rog!
Este într-un spital special, poate într-un oraş special.
Care oraş?
Unele dintre oraşele noastre nu au nume. Numai un cod poştal.
"Draga mea Katya."
Aici sunt cuvinte de dragoste. Nu le voi traduce.
- De obicei, este afectuos? - De obicei nu scrie.
Aici scrie despre tine.
"Te rog să-i spui prietenului nostru că voi încerca să-l văd când va veni aici."
"Mai am materiale pentru el. Dacă are un mesaj pentru mine, trebuie să-ţi spună."
Ai un mesaj pentru el?
Nu.
"Spune-i să aducă cu el ultimele întrebări,
după această întâlnire nu intenţionez să mai răspund la nici o întrebare."
"Spune-i că lista lui trebuie să fie definitivă şi..."
Să fie... completă.
Obositoare?
Da. Obositoare.
- Comprehensivă. - Meriţi felicitări.
Spune: "De exemplu, poţi să aduci o pagină tradusă,
dacă se poate, să fie ştampilată."
"Vreau să ştiu data publicării. Care este sezonul cel mai bun?"
"Îţi mai cere o idee pentru titlu."
"Cartea va avea o prefaţă? Ce va scrie în glosar?"
Critică editorială.
Este foarte frumos. L-ai făcut acum?
- Câtă măiestrie! - Este fantastic.
Este foarte frumos...
Când vei vorbi din nou cu Iakov?
Nu poţi veni la spital, Barley. E periculos.
Dacă este periculos pentru mine, este periculos şi pentru tine.
- Cum se termină scrisoarea? - Nu te priveşte.
Sunt alte cuvinte de dragoste?
Sper că înţelegi că te comporţi ca un copil de opt ani.
Poate ai dreptate.
De ce îţi scrie toate astea?
Se simte singur. De aceea exagerează cu sentimentele lui. E normal.
E ceva normal.
Ajunge. M-am săturat de benzile voastre blestemate...
Listă definitivă şi comprehensivă. De ce?
Este nervos. De ce nu?
Nu lista mă îngrijorează.
Mă îngrijorează că scrie scrisori aşa de lungi.
Aşa fac toţi bolnavii.
Poate mă îngrijorează maşina roşie sau albă. N-aţi citit raportul de supraveghere?
Apoi acest, lgor. Care lgor? Când acest lgor?
Este încă devreme. Suntem cu toţii nervoşi.
Ai cunoscut-o pe Agatha Christie? Matei adoră romanele poliţiste.
Eu nu am cunoscut-o personal pe Agatha.
Raymond Chandler, Dorothy Sayers, Conan Doyle.
- Mulţumesc! - E târziu, copii. Mergeţi la culcare.
Leningrad.
Arhiva... Familia...
Familia. Da.
Să-ţi povestesc cum a fost la Leningrad. La patru kilometri...
Ce spune? Nu înţeleg...
Îţi povesteşte de asediul Leningradului.
Nemţii erau la patru km de Leningrad, erau dispuşi pe latura sudică a oraşului...
- Te iubesc. - Încă se mai văd...
urmele proiectilelor trase de mitraliere...
Te iubesc. Toate eşecurile m-au ajutat să te întâlnesc.
Oraşul refuza să accepte înfrângerea.
- Shostakovich continua să compună... - Este un sentiment care nu l-am mai avut.
Este o dragoste dezinteresată. Adultă.
- Tu ştii... - Te rog, Barley!
Este o dragoste matură, absolută...
Electrizantă.
Mi-ai vrăjit familia.
Copii mei cred că voi englezii, sunteţi Moş Crăciun care umblă îmbrăcat în costum.
Nu există Moş Crăciun. Nimeni nu este cine pare.
Cu excepţia ta.
Asta nu va fi obligaţia ta. Ia loc!
Sper că nu vei spune vorbe goale. În viaţa mea e loc doar pentru adevăr.
Ce faci?
NlKl A PREDAT MANUSCRISUL MEU SERVICIILOR SECRETE ENGLEZE
EI M-AU TRIMIS. IAKOV ŞTIE.
Sunt de partea ta.
SCRISOAREA
CEVA NU ESTE ÎN REGULĂ.
Nu ştiu de ce.
DACĂ TELEFONEAZĂ, TOTUL ESTE ÎN REGULĂ.
O listă definitivă şi comprehensivă.
Este o ultimă şansă.
- De ce? - Cred că trebuie să te odihneşti puţin.
- Nu sunt obosit. - Eu cred că eşti.
Dacă ruşii îl foloseau pe Dante contra noastră, n-ar fi menţinut tăcerea.
Dacă erai rus, n-ai fi păstrat tăcerea, corect?
Poate aş fi făcut-o, dacă eram în locul lor.
De ce?
Pentru că Dante, poate el nu mai poate continua.
Poate nici nu mai poate telefona sau ţine o lingură în mână.
Poate fi mort.
Dante îi va telefona azi Katyei la spital.
Dacă va telefona, vei înceta cu prostiile tale?
Nu îmi vei mai întrerupe operaţiunea?
Trebuie s-o facem in linişte.
Dacă vin copiii, trebuie să ne îmbrăcăm şi să fim serioşi.
Pot să le spun că te iubesc?
Nu le voi traduce.
Pot să-ţi spun ţie?
Dacă o spui încet.
Îmi vei traduce?
Acum tu eşti ţara mea.
Scuză-mă că am întârziat.
MOSCOVA.
AŞTEPTAŢI.
Ai primit legătura?
- Ei sunt. - Am reuşit.
Ce a spus? Spune-mi!
Ce lovitură! Dante a fost mare.
Au ieşit îmbrăţişaţi.
Sunt fericiţi.
- De ce conduce el? - Un gest bărbătesc.
Se simte bărbat.
- Au intrat în apartament. - Ştiu şi eu să citesc.
De ce durează aşa de mult?
Salut, Barley! Ce crezi despre camionul din Cy?
- Cum spunea el, "camionul". - Fantastic.
- Cum a fost, Barley? - Bine.
Am reuşit, Paddy. Întâlnirea este fixată.
Dante vine la Moscova vineri. Va închiria un apartament.
- Bine. La ce oră? - La 18.00.
Bine.
Nimic neobişnuit?
Nimic particular. Katya nu e aşa de dură cum am crezut.
Era tensionată când aştepta telefonul.
I-am făcut o cană de ceai şi am ţinut-o puţin de mână.
Bravo.
Şi eu aş spune bravo.
Leo, ce plăcere să te revăd!
Ce mai face Olga? Este bine?
Ce mai face câinele tău, Barley?
Salut, Arkady! Eu nu am câine. De ce mă întrebi?
Este mai puţin periculos să vorbeşti de câinele tău decât de prieteni.
Prea mult entuziasm este periculos.
Anul acesta, informatorii vor avea viaţă uşoară.
- Salut, Barley. - Sunt bucuros să te revăd, Malic!
- Te simţi bine? - Da, mulţumesc. Mă simt minunat.
Să vedem... Pe cine nu cunoşti...!
Atenţie, vă rog! Doamnelor şi domnilor!
Pentru voi şi pentru prietenia noastră! Bine aţi venit!
Pentru libertate şi prosperitate!
Vino, Barley!
Wickers, ai stofă de editor. Eşti o persoană pentru postul ăsta.
Barley a părăsit hotelul pentru a se întâlni cu Zapadny. De ce cu Zapadny?
Barley cumpără cărţi sovietice. Are nevoie de acoperire.
Opreşte totul, Russell.
Tu nu eşti obosit. Eşti bolnav.
Ai luat-o din loc.
Dacă Dante a ieşit din joc, a ieşit şi Katya. Atunci ea de ce continuă?
Nu ştiu.
Dacă Dante a ieşit din joc, cine a vorbit la telefonul din spital?
Nu ştiu.
Dacă nu era Dante, de ce nu i-a spus lui Barley?
Şi dacă i-a spus, de ce Barley nu ne spune nouă?
Nu ştiu.
Noi nu vrem impresii. Vrem fapte.
Tu ne-ai băgat în povestea asta. Acum nu încerca să te dai la fund.
S-a terminat totul, Russell.
Dante este la locul său.
Sunt cuvintele tale şi îţi mulţumesc.
Totul este în regulă. A ieşit din joc.
Îl avem, dar l-am pierdut.
S-a terminat.
Omul meu mi-a arăt că obiectivul a fost atins.
Acesta este apartamentul unde aşteaptă Dante.
Din fericire, ascensorul funcţiona în dimineaţa asta.
Etajul patru, o uşă vopsită în verde chiar la ieşirea din ascensor.
Bine. Aminteşte-ţi că asta este fereastra.
După ce intri, încearcă să te faci văzut la fereastră.
Bine.
Jack te va duce până în apropiere. Apoi te vei descurca singur.
Spune-i lui Dante că vrei cât mai multe răspunsuri.
Asta este lista de cumpărături.
Trebuie să umezeşti paginile, iar întrebările vor apărea.
Trebuie să îl aduci înapoi.
Cred că este nevoie de vreo două ore. Sau maxim trei.
Spune-i că vrei să-l mai întâlneşti odată, pentru a termina chestionarul.
Când vei fi pregătit de plecare, trage perdeaua. Venim să te luăm.
- Ai înţeles? - Da, totul este clar.
Este pentru Ned. În cazul în care ceva nu merge bine.
Nu va fi nimic care să nu meargă bine..
Este clădirea aceia. A doua pe stânga.
De aici, te vei descurca singur, Barley.
Să ţinem degetele încrucişate, Jack.
Pe curând!
Mulţumesc!
Lista pentru cumpărături. Sunt numai întrebări, nu-i aşa?
- Pentru ei nu înseamnă nimic. - Înseamnă mult.
Vor înţelege ce ştim şi ce nu ştim.
Vor înţelege ce dorim să ştim.
Dacă lista cade în mâna ruşilor... Va trebui să publicăm cărţile alea
aşa cum Barley i-a promis lui Dante.
Da, acum am înţeles.
Barley a făcut o înţelegere.
Îşi menţine promisiunea faţă de Dante, în felul său.
Încearcă să o salveze pe Katya.
- Vrea să le dea lista de cumpărături. - Termină, Ned.
Ruşii au lăsat totul să continue aşteptând ca Barley să aducă lista.
Cristoase.
- Brock, cheamă camionul. - Nu.
- Cheamă-l pe Paddy. - Nu.
BARLEY A ÎNCEPUT MISIUNEA. TOTUL ESTE BINE.
Barley se descurcă bine.
Se va întoarce zâmbind.
Voi putea să pleca într-o vacanţă.
Omul meu a trecut de partea inamicului.
AŞTEAPTĂ
A intrat.
N-a mai ieşit.
Au trecut şapte ore.
Da, domnule.
Suntem în rahat, Ned.
Toată stima mea.
Bine băieţi, să închidem taraba.
Ne vedem data viitoare!
Ekaterina Borisovna Orlova.
Da. Katya.
- Scrisoarea era semnată "Katya"? - Nu, numai o iniţială. "Cu dragoste, K."
Serviciile secrete engleze v-au arătat pentru prima dată scrisoarea la Lisabona?
Da.
Scrisoarea se referea la prima întâlnire cu Saveliev, cunoscut şi sub numele Dante?
Da. L-am cunoscut la Peredelkino.
Dna Orlova nu se afla la Peredelkino?
- Am mai spus, am cunoscut-o... - Permiteţi-mi, vă rog.!
Saveliev e venit singur la Peredelkino sau în compania altor persoane?
Nu ştiu. De ce nu-l întrebaţi pe el?
Din păcate, profesorul Saveliev a murit.
S-a îmbolnăvit de hepatită acută.
Este o mare pierdere pentru comunitatea ştiinţifică sovietică.
Este doliu şi pentru noi.
Şi eu...!
Nu mai am nimic de adăugat.
Aveţi lista de cumpărături. Mi-am îndeplinit misiunea.
Da. Faimoasa listă de cumpărături.
Am făcut o înţelegere, aştept să o respectaţi.
Eu vorbesc despre onoare, nu despre ideologie.
Am lăsat o scrisoare, în cazul în care nu vor înţelege diferenţa.
Vorbeşte-mi despre această scrisoare!
"Draga Nedski, a fost o mică schimbare de plan."
"Scuză-mă că nu am putut să-ţi spun de la început."
"Speram că tu m-ai înţeles".
"Poate ai fost un profesor bun".
"Cum spuneţi voi, Dante a fost eliminat."
"Scrisoarea lui către Katya nu era autentică."
"Telefonul din spital era ascultat de KGB."
"Dar Dante şi Katya aveau un cod secret."
Ce a spus?
Spune-mi!
L-au prins. Iakov a fost prins.
"Dacă ar fi fost prins, nu i-ar fi spus pe nume."
A folosit un alt nume.
Dacă totul mergea bine, îmi spunea Alina. Dacă era prizonier, Maria.
Mi-a spus Maria.
A vrut să-mi spună că suntem morţi.
Dă-mi cheile.
"Mă întrebam de ce nu ne-au arestat".
"Mi-a trebuit ceva timp până am înţeles."
"Desigur. Vroiau lista de cumpărături."
"Nu aveam altă alegere.
Să salvez secretele voastre sau să le dau în schimb pe Katya şi familia ei."
"A fost cea mai dificilă decizie pe care am luat-o vreodată."
"Pariez că şi tu ai fi făcut la fel."
"Dante avea dreptate."
"Oamenii în gri, susţin teoria cursei înarmărilor."
Chiar dacă nimeni nu doreşte asta.
"Jocul secretelor se termină aici. Ţi-ai jucat bine rolul, prietene."
"Publicaţia este salvată."
Sunt constrâns să-mi trădez ţara şi nu am prea mult timp.
Să nu spui că nu ştii pe cine să contactezi. Trebuie doar s-o faci.
Vreau să ne întâlnim mâine dimineaţă şi să vorbim despre contract.
"Am făcut-o pentru tine, Ned."
"Dar acum trebuie să o fac pentru Dante şi Katya."
Zâmbeşte. Trebuie să zâmbeşti.
Suntem priviţi, de amândouă părţile. Ai tăi şi ai mei.
Ne vom bate cu amândouă părţile.
Nu-l pot salva pe Iakov. Nimeni n-o poate face.
Dar tu eşti salvată.
Copii tăi sunt în siguranţă, unchiul Matvei este în siguranţă.
Te iubesc!
Nu te voi părăsi niciodată.
"Primul meu contract a fost avantajos. Persoane reale contra argumente ireale."
"Am obţinut ce doream,
la sfârşit totul va fi continuat de Wicklow, Henziger sau alţii."
"Desigur, voi va trebui să faceţi un mare efort financiar."
"Nu trebuie să mai deschideţi scrisorile altora".
"Te salut. Mult noroc! Barley."
Şi Russell?
Russell ştie să cadă în picioare.
Circulă zvonuri că faimoasa lista de cumpărături,
a fost o cacialma regizată de Russell, cine a făcut auzită această voce?
Dacă ruşii vor auzi asta, începem totul de la început.
Dante putea evita tot deranjul.
Dar Barley?
Este acasă. La Lisabona.
Apartamentul nu este mare.
Dar pentru standardele moscovite... Ne restrângem puţin...
Încă mai susţii Rusia, Barley?
Mai vedem...!
Am cumpărat acest apartament, pentru că îmi place să văd cum sosesc navale.
Într-o zi va sosi şi nava mea.
Katya va fi pe acea navă?
Poate meriţi.
Ai avut curaj. Cred că ai făcut ce trebuia.
Îţi urez mult noroc, Barley!
Katya...!
Traducerea cristiano.ferocci@gmail.com BlackSeaTeam